ЕЛИША КЪТБЪРТ
и ДЖЕСИ БРАДФОРД
във филма МОЕТО НАХАЛНО МОМИЧЕ
ОСТИН БЕЙСИС КРИС САРАНДЪН
ДЖЕЙ ПЕТЕРСЪН ТОМ ОЛДРИДЖ и др.
Музика ДЕЙВИД КИТИ
Оператор ЕРИК ШМИДТ
По едноименния филм на компанията ShinCine Films
Режисьор ЯН САМУЕЛ
Ще ви разкажа как се влюбих за пръв и последен път.
Нека ви запозная с предисторията, за да разберете какво преживях.
Момче е!
Казвам се Чарлз Белоу, но може да ме наричате Чарли.
Роден съм във Френско лизане, Индиана. Звучи готино, но не е.
Няма нищо френско и, вярвайте ми, нищо за лизане.
Родителите ми, Роджър и Кити, са най-милите хора на света.
Aко срещнете по-мили от тях, ще се изненадате.
Направи място на старата дама.
Бях възпитан да бъда любезен с хората и очаквах същото от тях.
Тук започнаха проблемите.
Приемането ми във Вендъруайл беше сбъдната мечта за нашите.
От самото начало.
Един Белоу ставаше колежанин, щеше да учи Бизнес администрация,
което му осигуряваше ръководна длъжност в добра компания.
Например в компанията Тилър Кинг, където баща ми поправяше трактори.
Споделях семейната мечта. Обещах им да не ги разочаровам,
Семейство Белоу правеха сериозна стъпка напред в еволюцията.
Разчитаха на мен.
Боже, как вярваха в мен.
Всичко вървеше добре и скоро вече учех Бизнес администрация.
Тогава научих за внезапната смърт на братовчед ми Бард.
Смъртта, човече.
Гадна работа.
Добре, че учиш философия, Лио.
Ще прощаваш, ама за смъртта учихме още в първи курс.
Трябва да се развеселим с нещо по-приятно.
Например със секс. Играе ли ти се? - Дадено.
Да! Да! Да! О, да!
Достатъчно, има ли жени тук, с които не би легнал?
Вероятно. - Браво.
Във върха на сексуалната си мощ съм, просто следвам нагона си.
Просто се съмнявам, че човек може веднага да каже
дали би го направил с някоя. При мен това изисква малко мисъл.
Затова си спал само с три жени за четири години.
Ти какво, записваш ли си? - Да. - Проклет да си.
Имам други приоритети в момента. - Внимавай, Чарли.
Ако смъртта на братовчед ти ни учи на нещо, то е да живеем!
Да живеем, Чарли. Да живеем!
Да живеем, значи?
В сънищата ти! - Току виж ти харесало.
Твърдиш, че няма момиче тук, с което би легнал веднага?
Ах, целиш се високо.
Вярно, малко е дървена и леко неориентирана,
иначе е доста секси. Добър избор, Чарли! Това определено е "Да!".
Не съм казал, че ще спя с нея. - Ама я зяпаш доста усърдно.
Ще поговоря с нея, ще...
Ти ще какво? - Ще я опозная.
Ти си живей си по твоя начин, аз ще си карам по моя.
Иди да я "опознаваш" тогава. - Не днес.
Трябва да предам моите съболезнования на леля.
Ще ме щипе по бузите и ще разправя колко приличам на Брат.
Между другото, иска да ме запознае с едно момиче.
Виждаш ли? Дори скърбящата ти леля казва същото, което и аз.
Да живея. Да, благодаря.
Къде си, влакче?
Ако си роден с късмет, идва денят, в който срещаш
онази личност, която ще преобърне живота ти.
Тази обаче беше истинско бедствие и щях да я забравя.
Когато...
Ей, направи място на възрастния господин.
О, я стига.
Няма защо.
Пак заповядай!
Скъпи...
Чантата ми.
Не те опипвам.
Хванал съм те през кръста, не искам да те изпусна.
Ъгъла на 5-та и 11-та. - Мъртва ли е?
Какво? Не, не е!
Тя ми е сестра, нищо й няма.
Якичка си. Не че си дебела, по-скоро набита.
Стегната, в добрия смисъл.
Отзад, Айнщайн. Отвори прозореца.
Какво правиш там? Момичето от днес! Упоил ли си я, да не си луд?
Видя ли те някой? - Портиера и момчето на рикшата.
Ето до какво води въздържанието, един ден просто прищракваш.
Казах ти да говориш с нея, не да я нокаутираш.
Първо главата. Внимателно. - Един момент.
Добре, хареса ме. Смърди на алкохол от километър.
Ама много е отпусната.
Загазихме я. - Чантата ми.
И я доведе вкъщи, а?
Не можех да я оставя на пейката в метрото, нали?
Което, формално погледнато, ни прави похитители.
Най-вероятно ще се събуди, ще се изнесе бързо-бързо засрамена
и с това ще се приключи.
Успяхте ли да разговаряте?
Не точно. - Приятен човек ли е?
Не съм убеден.
Охрана, отворете вратата!
Дори не сме в истински затвор, а в университетски. Унизително!
Ей, Белоу! Ще те наблюдавам изкъсо.
На радара си ми.
Уважавам това, че си вършиш работата и следваш протокола.
Внимавай, Белоу.
Кой си ти? - А ти коя си?
Ти кой си? - Ти коя си?
Момичето, което отвлече днес следобед.
Откъде имаш този номер? - Охраната беше така любезна.
Знам всичко за теб. - Тогава защо питаш кой съм?
Исках да разбера за кого се мислиш. - Знаеш ли, нямам време в момента..
Ела в галерия "Спайк" довечера. - Няма да дойда.
Защо? - Тилър Кинг ще изнасят лекция.
Да си там довечера в 7.
Определено не е от милите.
Чарлз Белоу. - Чарли.
Ще пия червено. - Червено за дамата. За Вас, г-не?
Мисля, че бялото... И червеното е добро.
Е, какво се случи? Не те чувам.
Беше напълно пияна и щеше да паднеш върху релсите. Аз те издърпах.
Нарече ме "скъпи" и припадна. Поех отговорност, закарах те у нас,
а някой е повикал охраната. - Нарекла съм те "скъпи"?
Да. - Това го помня.
Но сериозно се съмнявам за останалото.
Джордан Рорк. Р-о-р-к.
Какво учиш? - Бизнес администрация.
Умен ли си? - Малко, поне така мисля.
Повечето умни са достатъчно умни, за да не им се налага да учат БА.
Благодаря ти, че не ме изостави в метрото, Чарлз.
За нищо. Викай ми Чарли.
Мога ли да попитам защо беше пияна до козирката посред бял ден?
Сега съм в безразсъдния си период. - И това ще рече...
Не знаеш какво значи? Май не си толкова умен, а?
Знам какво означава, питам какво имаш предвид.
Какво ти пука, Чък?
Чарли, и съм... загрижен.
Май ще си ходя, Джордан.
Надявам се скоро да го преодолееш и да заживееш безгрижно. Сбогом.
Годеникът ми скъса с мен.
Носиш носна кърпичка. Астма ли имаш?
В моето родно място хората носят такива.
Откъде идваш, от миналия век ли?
Чиста ли е? - Да!
Не, задръж я. - Не, вземи си я.
Искаш ли малко? - Да, благодаря.
Защо те напусна?
Падам си по банани.
Манхатън, Джордан Рорк.
Не, спи си. Не, не Вие.
Джордан Р-о-р-к.
Толкова много? Да започнем с тези в центъра.
Познавате ли я? - Да, сър. Някакви други разходи?
Бихте ли ми казали името й? - Казва се Джордан Рорк.
Сър, имахте ли други разходи? - Не, не.
Задръжте рестото. Семейството ви е задължено, г-не.
Здрасти, Джими. Как беше днес?
Ами знаеш, както обикновено.
Ще се оправи ли? - Да, сър.
Дайте й аспирин и вода.
Днес ли ще тръгваме, героя? - Да, към 5-та и 11-та.
Имаме филиал във всеки щат, включително в Аляска и на Хаваите.
Изградили сме име сред тракторите, сенокосачките също са доста добри.
Присъства ли в залата Чарлз Белоу?
Защо не излезете за малко навън при младата дама.
Не мисля, че е необходимо. - Смятам, че трябва да отидете.
Ако има нещо, което ценим в Тилър Кинг,
то е човек да поема отговорност за делата си.
Какво беше това? - Ела с мен.
Ела, навън е прекрасен ден.
Първо, имам ангажимент... - Не се тревожи, погрижих се.
Какво пишеше на бележката? - Нищо.
Че току-що съм разбрала, че съм бременна от теб.
Не викай. Само ще влошиш нещата.
Имаш ли представа какво направи? Това там беше бъдещето ми.
Сериозно? Колко тъжно.
Добре де, ама нали разбираш, че не може да се върнеш сега?
Така, че защо не изкараш остатъка от деня с мен?
Понякога завързваш връзки, друг път те завързват теб.
Хайде, Чъки!
Както и да е. Така започна нашата любов -
като всяка истинска любов: пиянство, затвор и разбита мечта.
По-бързо!
Усмихни се де.
През свободното си време обичаше да пише сценарии,
които четях, докато ме гледаше. - Прочете ли страницата?
Дай ми минутка.
Един папагал ще чете по-бързо от теб.
Виж, искам да се съсредоточа.
Ей, не си хвърляй фаса на леда!
Защо, ще ме арестуваш ли? - Нещо по-добро.
Вдигни си цигарата!
Годината е 2037-ма.
Главната героиня Роуз се връща във времето, за да спаси Титаник.
От корабостроителницата не чуват молбите й.
Той се разбива се в скалите, доказвайки теорията й, че хората
повтарят едни и същи грешки, всеки път в по-хубави дрешки.
О, Джак, защо не се качиш ти, аз ще те бутам във водата.
Дори да умра от замръзване, поне ти ще живееш!
Млъквай, Джак! Правиш големи драми! Качвай се!
Да не ти е студено? - Добре съм.
Не се излагай, Джак.
Взаимоотношенията им леко ме притесняваха, но не й казах.
Но не й го казах. - Вдигни проклетата цигара!
Няма да те оставя на мира. - Ти си побъркана.
Добре ли си? - Определено не съм.
Давам ти 50 долара за количката.
Как е главата? - Нещо ми бучи вътре.
Какво мислиш за сценария?
Ако ще е любовна история, трябва да са по-мили един с друг.
Не е любовна история, а разказ как хората да превъзмогват проблемите.
И все пак, зрителите искат целувка. - Не трябва винаги да й угаждаме.
Не ме насърчавай, Чарли. Все едно ме е грижа какво мислиш.
Знаеш ли, Джордан, харесвам те,
Последните дни, макар и болезнени, бяха най-интересните ми досега.
Но главата ми кърви, съсипваш ми кариерата...
Май е по-добре да спрем да се виждаме.
Но ти имаш сътресение.
Замислял ли си се, че заслужаваш нещо повече от "Тилър Кинг"?
Къде сме?
Може да имате леко главоболие. - Не думай.
Вземайте Тайленол, не Адвил.
И не заспивайте довечера.
Имате мозъчно сътресение, предпазна мярка.
И ще е най-добре да не се виждате повече с дъщеря ми.
Казвате това като лекар или като неин баща?
Тя ми каза, че си я довел оная нощ. - Точно така.
Имам чувството, че когато сте заедно губите разума си.
Очевидно й влияете зле. - Аз й влияя зле?
Не сте съгласен с мен? - Не, сър.
Извинявай за татко. Откакто ме зарязаха се опитва да ме пази.
Знам, той ти е баща, просто се грижи за теб.
Да се оправяш бързо. - И ти се пази.
- Заинтригува те, а? - Не, изобщо не.
Кой би обърнал внимание на секси, загадъчна, страстна, противоречива,
буйна, пияна, арогантна и невъзпитана... жена?
Падат си и по такива.
Не заспивай, човече. Трябва да остана буден.
Ами не заспивай. Остави ме на мира.
Следващите няколко седмици минаха без премеждия.
Лио стигна до екзистенциалистите и си взе "Загорели съпруги 6".
Докато аз успешно възвръщах реномето си в "Тилър Кинг".
Утре е рожденият ми ден и искам да го прекарам с теб.
Оставям на теб да решиш, но да е най-добрият досега.
Хлапе, това да не ти е за рисуване? - Той е само на пет, Джордан.
Какво съм направил, мамо? - Има лоши хора, Томи.
Като пресекат червената линия с ляв крак печеля аз, с десен - ти.
Каква е наградата? - Ти какво предлагаш?
Целувка? - Целувка, дами и господа!
Добре, добре, ти кажи тогава.
Мислех си за.. плесница.
Не ти трябва игра, за да ме удряш. - Е, и ти можеш да ме удряш.
Не искам, защо да го... - Тихо, идва някой.
На това ли му викаш плесница? - Не беше от най-здравите.
Дори не погледна! Гледаше към мен.
Пък и беше в обратна посока. - Не сме уточнявали посоките.
Не се пази.
Задръж, спри! - Примирие.
За нова туба на оркестъра?
Прекалено добричък си.
Аз пък знам, че не би ме наранила.
Заслужи си всяка плесница. - Не го вярваш.
Край на играта.
Държа те, спокойно. - Що за тъпа идея.
Справяш се. - Пусни ме!
Сигурна ли си? Добре тогава.
Обожавам увеселителните паркове.
Да, ама това е моят рожден ден. - Знам, затова те доведох тук.
Какво мислиш за това? - Трудно ще го запазиш.
Дължиш ми едно, Лио. - Голямо.
Купонът може да започва.
В началото тръгва бавно, но после...
Горе ръцете! - Това част от шоуто ли е?
Казаха ръцете горе! Какво правите тук?
Празнуваме рожден ден. А Вие? - Крия се.
Чудесно. - И на мен не ми е приятно.
Ръцете на тила! Движение! - Най-страхотният ми рожден ден.
Да си припомним...
Имаше ли луд с автомат в програмата?
Винаги е забавно в увеселителните паркове. Освен сега, де.
Млъквайте. Вие какви сте? - Просто приятели.
Не ме баламосвайте!
От пръв поглед се вижда. - Къде ми е ръководството?
И аз имах приятелка. - Не съм му приятелка.
Година и половина, после влязох в армията и тръгна с оня французин.
Можете ли да повярвате?
Имахме куче. Руфъс, йоркширски териер.
Ама майната му и на Руфъс, 'щото и той си падна по французина.
Къде ми е ръководството?
Една нощ грабнах оръжието и отидох да убия тях и кучето.
Не бяха вкъщи. Шибан късмет.
Съжалявам.
Ако знаехме, щяхме да идем другаде.
Чакам. - Намерих си ръководството.
Промених си решението. Няма да ги убивам, ще се самоубия.
Жалко е да го чуем. - Чела съм, че черепът експлодира.
Не е като оная малка дупчица по филмите.
Какво значение има? Ще съм мъртъв. - Това няма да я върне.
Ще ме избави от мъките. Ще я нараня, ще го помни доживот.
Грешиш, времето лекува.
Откъде знаеш? - Така стоят нещата.
Откъде си сигурна? - Така би трябвало да е.
Значи пак аз губя. Ако умра не постигам нищо.
Ако остана жив ще съм дезертьор. - Аз бих избрал второто.
Желая ти успех. - Ей, що ми мязате на французи?
Вземи мен, пусни нея.
Радвам се, че се познавахме. И поздравления.
Това е между мен и теб. Пусни я. - Хвърли оръжието!
Вие хвърлете вашите. - Не, ти го хвърли.
Първо вие. - Чакайте.
Хвърли оръжието. - Не можете да ме принудите.
Няма начин, ти го хвърли. - Чакайте малко.
Една секунда. Слушай. Разбила ти е сърцето, нали?
Не е удържала обещанието си. - Точно това направи.
Някои от нас са дошли на тоя свят, за да страдат.
Но трябва да го изживеем.
За да дочакаме края на историята.
Не съм ли права?
Ей, ако си умен, не я изпускай. Тя си струва, вярвай ми.
Просто приятели?
Така ли мислиш? - Не точно.
Не съм сигурен какви сме... - Слушай, излизаме заедно.
Така ли? - Естествено.
Рожденият й ден беше пълен провал.
Предвид обстоятелствата, бях щастлив, защото опознах душата й.
Пък и вече официално излизахме заедно.
Пипнах те.
Да започваме.
Някои дни с нея бяха болезнени,
Ала времето без нея беше още по-зле.
Очаквам някого.
Като две капки вода сте. - Често го чувам.
Брат ли ви е? - Братовчед.
Липсват ми заедно с леля ви.
Идваха тук всяка неделя, винаги сядаха на една и съща маса.
Откакто той почина, почти не е идвала.
Липсвах ли ти?
Имам подарък за теб. - Така ли?
О, прекрасно. - Няма ли да го прочетеш?
С удоволствие.
Ловецът на глави? - Уестърн, в който Чък е лошият.
Главната героиня е ловец на глави, която пристига от нищото.
Харесва ли ти заглавието? - Страхотно е.
Не мога и да чета, и да говоря. - Чети де.
Прочете ли го? - Още чета.
Просто си го представи.
Забавно е, нали.
Тя го убива. Колко неочаквано.
Тогава тя разкрива, че е дошла от бъдещето.
Не е ли велико? - Ами...
Един въпрос, защо главната героиня винаги е от бъдещето?
Вярвам в пътуването във времето, то ще е изобретено в бъдещето.
Даже в момента може да има хора от бъдещето сред нас.
Вярвам, че някой ден ще срещна човек от бъдещето.
Сигурен съм.
Наистина имам подарък.
Какво е това? - Печелиш "Интервю с вампир".
Среща с г-н Фибс, мениджър в Тилър Кинг, който ще подбира кандидатите.
Кани те в хотела му. - Добри новини.
Откъде взе това? - От пощенската ти кутия.
Ровиш се в пощата ми? Противозаконно е!
Сега ще спориш ли, или ще прекараш страхотна вечеря,
а утре ще ми се обадиш след поразителното ти интервю?
Какъв град само, Чарли?
Определено, г-н Фибс.
Все забравям, Бронкс ли беше долу, а Батъри горе или обратното?
Първото, мисля. - Точно.
Какво ще пиете, господа? - Диетична кола, моля.
А за Вас? Две диетични коли, веднага.
Та, Чарли, баща ти работи като механик във Френско лизане, нали?
Да, сър. Вече 27 години. - Видях му досието.
Той е образцов служител.
Де да бяха всички работници като него.
Ако си го наследил, шансовете ти са доста високи.
Диетична кола за Вас, една и за Вас,
И двойна текила за мен. Свий се, Чарли.
Познавате ли се?
Това е г-н Фибс, Джордан Рорк. Ние сме.. излизаме заедно.
Приятно ми е да се запознаем. - Удоволствието е изцяло мое.
За Тилър Кинг! - Точно така!
Димитрий, още едно! Извинявайте, искате ли още нещо?
Няма нужда. Как се запознахте?
Зависи на кого вярвате. Според него съм се напила и паднала в метрото,
според мен ме е дрогирал.
Ама че хумор. - Двойно, моля.
За Тилър Кинг!
Относно годишния доклад... - Димитрий, пожалуйстя.
Пак съм аз. Някой друг?
От колко време сте заедно? - В началото сме.
Още не съм му виждала оная работа.
Ето те и теб. - Двойно.
Ей, да не затриеш бутилката. За Кинг-Килър-Тинг-Тилър-Ривър!
Малко неморално, ама толкоз добро!
Струпа й се много напоследък.
Добре ли си?
Ще я прибера. - Мога ли да помогна?
Нищо работа. Беше удоволствие за мен.
Очаквам да ми се обадите. - Звънни ми.
Трябва да я изведа, извинете.
За Килър Тинг.
Загрижен съм, Чарли.
Съгласен съм, че е умна, забавна, невероятно секси.
Прави те жив.
В тоя контекст ще кажа само:
Тази е смахната! Разрушава всичко, до което се докосне.
Физически и емоционално те съсипва.
Цялата ти самоличност.
Няма лошо някоя да те тормози физически и финансово.
Тревожа се, че докато изпълняваш ролята на приятел,
доколкото разбирам, все още не спите заедно.
Възможно е двама души да имат връзка, без да спят заедно.
За това си има термин - приятелство.
Това от немското порно ли го научи?
Все още превъзмогва раздялата си.
Да забравим за секса, а какво носи той със себе си.
Малко емоционална съпричастност от нейна страна. При липсата й сега
тя наистина може да те довърши, Чарли.
Добре, сред причините да спра да я виждам са:
1. Физическа опасност.
2. Разбито сърце. 3. Саботаж на кариерата ми.
4. Тя е доказано луда.
5. Очевидно обича да гледа как страдам.
6. Огромен емоционален товар.
7. Още дори не съм я целунал, за Бога!
8. Съсипва живота ми.
А причините да продължавате да се срещате?
Влюбен съм в нея.
Извинявай за интервюто.
Ще ми се да не го беше правила.
Защо просто не отделиш част от времето си на хората около теб?
Това се опитвам да правя. - Напротив.
Мисли за мен като за твоя спасител от самия теб. - Разбирам...
Затова сме тук, за да се пазим един друг от самите нас.
Интересна теория.
Все още искам да се реванширам.
Утре правим 33 дни, откакто се запознахме.
Ела утре в 1 часа на рецитала ми, зала 105.
И носи червена роза.
Не става. Не може само да ме командваш.
Ало? Там ли си още?
Една червена роза, така каза тя.
Каквото и да преживяваше, беше непознато за мен.
Нямах право да я виня. Поемах ли риска да съм с нея,
можех само да я даря с любов и внимание.
И да дочакам края на историята.
Когато свиря на пиано, никога не нося бельо.
Ще се махаме ли?
Краката ми ще ме убият. - Мога да ти направя масаж.
Не, нека просто си разменим обувките.
Добре тогава. - Хубаво.
Няма да се получи. - Така си и мислех.
Той ми вика: Хвърли ракетата, а аз: Хвърли я ти.
По онова време бяхме малчугани, още не знаех с коя ръка мятам...
Май не е много дълбоко тук. Как мислиш?
Тъкмо ти разправях...
Нямам представа. - Защо не седнеш до мен и да видиш.
Едва ли ще има разлика. Всъщност, малко е опасно.
Може да попитаме на Информация, или в Интернет.
Исках само да знам колко е дълбоко. - Има знак, че е забранено.
Хубаво, просто си довърши историята.
По-дълбоко е, отколкото изглежда.
Достатъчно дълбоко ли ти беше?
Значи е вярно. Не носиш бельо.
Никога не лъжа.
Джордан, закъсня. - Можеше и да е по-зле.
Лека нощ, момко. - Остави на мен.
Казах: лека нощ, момко! - Достатъчно, татко!
Мога да водя приятелите си вкъщи. - Писна ми от теб, Джордан!
Не искам да те слушам. - Казах ти да не се виждате повече!
Нямах вести от нея няколко седмици.
Всъщност, три седмици.
И 4 дена, 9 часа 20 минути и 6 и половина секунди.
Приблизително.
Отивам до тоалетната.
Аз съм.
Ела в ресторанта в парка. Веднага.
Защо? - Искам да те запозная с някого.
С кого? - Едно момче.
Не мога. - Защо?
На среща с момиче съм. - Не е вярно.
Напротив. - Тръгна ли вече?
Не, няма да дойда.
Хубав патлак. Трябва да вървя.
Беше много мило. - Трябваше да се обадиш.
Знам, не трябва да пия.
Аз съм Жан Жак.
Приятно ми е.
Заповядай, седни.
Наистина ли беше с момиче?
Не, бях с мъж.
Знаех си.
Слушал съм много за теб, Чарли.
Разбрах, че си добър приятел на Джордан.
Точно така.
Ще ме извините ли?
Къде е Чарли? - Тръгна си.
Каза, че трябва да чете.
Беше права, той е добър човек.
Даже ми остави десет съвета за нашата връзка.
Малко странно наистина, но мило от негова страна.
Какви са? - Да видим.
1. Не й давай да пие. Ако се напие, използвай аварийния изход.
Бъди подготвен да се озовеш в затвора.
Не очаквай баща й да те приеме с отворени обятия.
Каквото и да си мислиш, че ще последва,
ще сбъркаш.
Ако краката не я държат, разменете си обувките.
Запомни следващата реплика и си я повтаряй през цялото време:
Това е част от нейния чар.
На 33-тия ви ден заедно й занеси една червена роза
по време на рецитала й на пиано.
Ако ти каже, че ще те убие, приеми го буквално.
Обича да пише. Окуражавай я.
Времето с нея ще е най-страхотното през живота ти.
Изживей всеки миг.
Ей, събуди се. - Какво има?
Как това въобще може да трогне някого?
Ще ме оставите ли да направя съобщението?
Ако ще правиш нещо мило за някой, направи го правилно.
След 50 години тук и Кралицата не би се справила по-добре.
Кралицата нямаше и да стъпи в тая дупка.
Мислиш, че ти ще се справиш по-добре?
По-зле от това няма накъде.
Чарли, съжалявам. Баща ми ме накара да изляза с този.
Ала всеки миг с него мечтаех да съм с теб.
Чарли, нуждая се от теб. Моля те, ела при началник гарата.
Мяза на плъх, но ще те пусне.
Намира се на втория етаж.
Моля те, ела.
Съжалявам. Само не ме изоставяй.
Може да си вървите вече.
Кой каза че може да ме прегръщаш? - Никой.
Харесва ми как го правиш. Хайде, ела!
Онази нощ искаше само да танцуваме.
За съжаление, пиенето й дойде в повече и тя припадна.
Извинете, бихте ли заобиколили малко?
Как е, Чарли? - Екстра, Джими.
Добър вечер, г-це Рорк. Как сме? - Супер.
До другия четвъртък.
Мислиш ли за мен?
По-добре ли си вече? Какво се смееш?
Напиши ми в писмо какво чувстваш за мен.
И аз ще напиша какво мисля за теб.
Повярвай, моето ще е доста добро.
Така, че се постарай, да не те засрамя после.
Носи го утре в 2 ч. в Сентрал парк.
Успех. - Мерси, и на теб.
Ще се постарая.
Мислиш ли, че можем да чуем някой на другия край?
Да, не, не знам.. Прекалено далеч е.
Ако единият крещи, а другият има добър слух...
Иди на другия край. Аз ще крещя оттук, дай знак като ме чуеш.
Искаш да отида чак на друг край?
Цялото това разстояние?
Чарли! Чуваш ли ме?
Съжалявам!
Нищо не мога да направя!
Мислех, че ще е различно.
Мислех, че съм по-силна, но не съм.
Взехме ли шейкъра?
Къде сме? - Дай ми писмото си.
Защо? - Ще ги заровим тук.
Точно след една година ще ги прочетем и ще открием отговора.
А какъв е въпросът?
Дали ни е писано да сме заедно.
Защо да чакаме цяла година? - Обяснила съм в писмото си.
Което трябва да чакам цяла година, за да прочета.
Една година е доста време, много неща могат да се случат.
Чакай ме тук точно след една година.
В 2 часа, става ли?
Ти вземи първия.
Защо не заедно? - Ако сега не се разделим,
после няма да мога. - Ами недей.
Налага се. - Защо?
В писмото ми е.
Къде си?
Знам какво си мисли.
Не ни е било писано.
Така се разделихме.
За една година трябваше да се взема в ръце.
Не беше лесна задача.
Бях зле с координацията, както казваше тя.
Но компенсирах липсата на възможности с огромно желание.
След половин година вече биех г-н Сапърстийн.
Научих се да плувам кроул.
А учителят ми по кендо спря да ме нарича "кръводарител".
Отново кандидатствах за Тилър Кинг, макар и без големи надежди.
Като резервен вариант записах Държавно планиране - голяма скука.
Лио се срещаше с интересни хора,
до момента, в който влезе в тоалетната.
Чувствата ми към Джордан не избледняха с времето.
Трябва да се срещаш с хора, не може просто да седиш и да чакаш.
Не си приятна гледка.
Защо не?
Какъв е смисълът?
Направи ми услуга. Просто излез с дванадесет обикновени момичета.
Осем. - Десет.
Десет.
Поне времето минаваше по-неусетно.
Накрая денят дойде. Бях леко нервен.
Съвсем мъничко.
На ръба.
Искаш ли да дойда с теб?
За какъв дявол?
Това е банята. - Знам.
Разбира се, аз бях подранил, а тя закъсняваше.
Чаках спокойно, докато не стана 3 без 15.
В 3 още имах надежди, но в 4 вече беше ясно.
Нямаше да дойде.
Можех да направя само едно.
Скъпи Чарли,
как мина годината при теб?
Трябва да ти призная нещо.
Когато се запознахме ти казах, че годеникът ми ме е напуснал.
Беше лъжа.
Той се удави.
Всичко, което ми беше написал е, че съжалява.
Че не могъл да понесе болката.
Бях покрусена. Започнах да пия, което не ми се отдава, както видя.
Често ме прибираха разни непознати, затова и татко реагира така.
Сериозно, ако го опознаеш повече, той е прекрасен човек.
Бяхме много близки с майката на годеника ми.
Ходех при нея след смъртта му. Искаше да ме запознае с някого.
Не можех да понеса дори мисълта за това.
Тогава срещнах теб.
Напомни ми за него.
И двамата сте силни, уверени и едновременно толкова нежни.
По свой собствен начин.
Дори външно напомняш на него, заедно с другите прилики.
Малки и незначителни, но важни за мен.
С него се запознахме в метрото, точно както с теб.
И той носеше носна кърпичка у себе си.
Докато бях болна, той се грижи за мен. Каквото направи и ти.
Докато се опознавахме с теб, започнах да се привързвам.
Може би заради приликите между вас двамата.
Затова реших да направя с теб всичко, което сме правили с него.
Да се престоря, че още е жив и да потуша болката.
Накарах те да донесеш розата, защото той го направи.
Под същото това дърво планирахме бъдещето си.
Имахме си любим ресторант и аз те заведох там.
Той се удави, затова те накарах и теб.
После те спасих.
Знам, че звучи налудничаво и егоистично.
Но скръбта е способна да подлуди човек.
Е, не се получи. В един момент осъзнах,
че те харесвам заради теб самия.
Но всеки път, когато изпитвах отново щастие,
чувствах, че не е редно, че не мога просто да го забравя.
Дори за миг.
Чувствах се, сякаш го предавах.
Единствено можех да те нараня, а не исках, Чарли.
Надявам се, че някой ден ще ме разбереш.
Трябва да свърша нещо.
За да имам въобще бъдеще, трябва да скъсам с миналото.
А затова ми трябва време.
Дано се чувствам по-добре след година.
И да седя до теб, докато четеш това.
Но ако ме няма, не е защото не те обичам.
А именно защото те обичам.
Не е и защото няма да ми липсваш,
защото вече ми липсваш.
Просто още не се чувствам по-добре.
И историята ни не е приключила.
Ще ме чакаш ли? С цялото си сърце ми се иска да го вярвам.
С обич, Джордан.
Добре ли сте, г-не?
Извинете ме, че ви загледах. Като бях по-млад бях по-дискретен.
Но на моята възраст за какво да се преструвам?
Разбирам Ви.
Значи мога да продължа? - Зяпайте колкото искате.
Много мило, благодаря.
Това Вашето дърво ли е?
Не точно, имаме малка тайна с него.
Така ли? Ние с него също.
Това Вашите камъни ли са?
Какво крият?
Преди година с приятеля ми заровихме тук писмо до другия.
Обещахме си да се срещнем след година, но не дойдох вчера.
Разбирам. - Каква е Вашата тайна?
Кажи ми, връща ли се тук през годината? - Не.
Знаеш ли какво се случи междувременно? - Не.
Погледни дървото по-внимателно. Изглежда ли както го помниш?
На пръв поглед си е същото, но вече не съм толкова сигурна.
Преди четири месеца старото беше ударено от гръм.
Младежът, който засади новото, идваше тук доста често.
Веднъж даже си говорихме. - Вредно е за корените.
Сподели ми, че било много важно да има дърво на това място.
Мислиш ли, че може да е същият, с когото сте заровили писмата?
Много приятен човек е.
И силен по негов си начин.
Да, такъв е.
Щом си дошла днес, означава ли че вече се чувстваш по-добре?
Четох писмата ви.
Съжалявам, знам че не беше редно.
Понякога става скучно само да седиш и да рисуваш.
Както ти казах, старите правим какво си наумим.
Няма проблем.
Е, готова ли си да бъдеш с него?
Нямаше да съм тук, ако не бях. - Чудесно. Наистина страхотно.
Сега прочети писмото и му се обади. Ще ти помогна с копаенето.
Ще го прочета, но няма да му звъня. - След всичко, което сте преживели?
Ако ни беше писано, щях да съм тук вчера.
Що за глупости, какво променя един ден?
Много важен ден. Съдбата си казва думата.
Ако тръгна да го търся, все едно се бъркам в делата на Съдбата.
Да предположим, че твоята съдба е да променяш хода на събитията.
Не съм си го представяла така. - Ще ти кажа какво е съдбата.
Най-малкото, което мога да направя задето те зяпам.
Какво е съдбата?
Съдбата е като мост, който строим до любимия отсреща.
Добре де, ама като е писано - значи е писано, нали?
Слушам това вече 78 години. Да ти кажа, наистина ме вбесява.
Добре, оставям те да прочетеш писмото.
Няма да е учтиво да остана.
И без това ще си поплачеш. Доста е въздействащо.
Трябва да е изписал куп чернови.
Желая ви история с щастлив финал.
И мъдрост, за да не спирате да го търсите.
Получих работата. - Фантастично, Чарли.
Да, не е за вярване.
Вижте, не искам да работя там.
Но защо? - Съжалявам, не искам.
Но какво ще правиш?
Ще заживея.
Скъпа Джордан,
Първият и единствен път, когато се влюбих истински
беше в красивата и сложна, жена, която обсеби душата ми.
Подозирам, че утре ще се разделим, затова нека ти кажа:
Независимо дали ще сме заедно, ти си жената на моя живот.
Единственият, когото ще ненавиждам, ще е тоя, който покори сърцето ти.
Винаги ще вярвам, че това трябва да съм аз.
Ако не се видим повече и някой ден усетиш
странно присъствие около теб,
това ще съм аз.
Винаги ще те обичам, където и да съм.
Трябва да я забравя, нали? Реално погледнато,
можем ли да сме изобщо заедно? Това е въпросът.
И къде е границата между романтиката и илюзията?
И как познаваш кога си преминал границата?
Във физически свят ли живеем, където може да докоснеш нещата?
Или живеем в свят, създаден от въображението ни?
Трябва да станеш бизнес мениджър.
Ето я и нея.
Още по-хубава си станала. - А ти не си мръднала и с ден.
Е, как си ти? - Добре съм.
Някъде горе синът ми е тъжен. - Не, не е.
Знаеш ли, права си. Щастлив е заради теб.
Аз се радвам за теб.
Нека ти разкажа за момчето, с което исках да те запозная.
Учи бизнес администрация. - Лельо Сали!
Джордан, това е Чарли.
Познавате ли се?
Това е краят на историята. В известен смисъл и началото.
Казах ти, че ще срещна човек от бъдещето.
Не е зле, а?
Колкото до въпроса за съдбата, знам само,
че дори да си е наумила нещо, няма да се справи сама.
Трябва да се появите в онзи ресторант.
Трябва да построите моста до човека, когото обичате.
Превод hadzhikostov@gmail.com
TRANSLATOR'S HEAVEN 2008 © subs.sab.bz